HOLLYWOOD CLASSIC ENTERTAINMENT
uvádí
PROFESIONÁL
Ukazuje se tedy jasně, že 14. května přijel sem do Malagawy
obviněný Josselin Beaumont
s úmyslem připravit o život plukovníka Njala,
doživotního prezidenta Malagawské republiky.
Pane předsedo, je velmi těžké uvěřit,
že obžalovaný jednal na základě vlastní iniciativy.
Přiznáváte, že jste přijel do Malagawy s cílem zavraždit prezidenta Njala?
Ano, pane předsedo.
Vidíte teď, jaký je to odporný zločin?
Ano, pane předsedo.
Vy tvrdíte, že za tím vaším činem nestojí žádný politik?
Uvědomujete si, Josseline Beaumonte,
že pro vás budu muset žádat exemplární trest?
Obžalovaný, odpovězte panu prokurátorovi!
Obžalovaný, vstaňte!
Obžalovanému se udělalo z horka nevolno. Jednání odročeno!
Ne...
Ne...!
Už to nechci! To svinstvo mě odrovná!
No tak, co je s tebou? Pojď sem.
Co tě to bere? No tak, pojď.
Ne, položte to.
Vidíš to? Rozum do hrsti, a pojď.
Výborně. Oblečte ho.
Počkejte. Nechte ho.
Hotovo, milý Beaumonte.
Fešák.
Jste v pořádku.
Takže, kde jsme skončili?
A uvědomujete si, že budu muset žádat exemplární trest?
Ano, pane předsedo.
Správně, vida.
Uvědomujete si, že zasluhujete exemplární trest?
Ano, pane předsedo.
Vyhotovte tři kopie: jednu pro Elysejský palác,
druhou pro Matignon a další pro plukovníka Martina.
Aspoň na to naši přátelé hned tak nezapomenou.
-Jistě, pane prezidente. -Tímto skončil soud s obávaným Josselinem Beaumontem.
Pouze prezidentská milost
by snad mohla zachránit teroristu Josselina Beaumonta před nejvyšším trestem.
Odvolává se na neskonalou dobrotu Jeho Excelence.
Francii si nechci rozkmotřit, proto z Beaumonta bude blázen.
My ho podrobíme léčbě.
Dělej! Už jedou.
-Máš to? -Skoro.
Je jich tu spousta.
-Nech je bejt, vypadnem zadem. -Dělej.
Ne!
Umřu?
Ano.
Máš strach?
Ne. Proč?
Protože já bych strach měl.
Protože ty skončíš v pekle.
Co je to Aludo Koda?
-To je podpis. -Aha, pravda.
-Kapitáne Valéro? -Ale...
Pojďte prosím nahoru. Došel telegram. Podivnej.
Nerozumím ničemu a nemám klíč k rozluštění.
-Odkud to odeslali? -Z pošty na rohu.
Víte, co mi to připomnělo? Mřížku používanou v Africe.
Ba ne. Není čerstvý. Víte, jak dlouho je mimo hru tenhle kód?
Víte, jak je to staré? Dva roky, kapitáne.
-Kdo mohl použít tak zastaralý kód? -Člověk, který na dva roky zmizel.
Chci vědět víc. Nechám to projet počítačem.
-Haló? -Haló, Alice? -Edouarde?
Neruším? Netahám tě z vany?
-Ne, teď jsem dorazila. -Tak to je fajn.
Ani se nesvlékej, skoč do taxíku a hned přijeď.
Alice, slyšelas mě?
-Ano, Edouarde. -Ať jsi tu co nejdřív.
Proč? Něco vážného?
-Nic dobrého. Pospěš si. -Ano.
Joss Beaumont plukovníku Martinovi.
-Zavolej plukovníka. -Kam asi? -Kam se dá! Rychle!
Co je tu k smíchu?
Joss Beaumont je zpátky. No bravo. Je to frajer.
-Co obsahuje ten telegram? -Okamžik.
Že prý dohodu dodrží mezi dvanáctým a patnáctým.
Dohodu mezi dva...
Dvanáctého je...
za hodinu.
Od 1 2. do 1 5. je prezident Njala na návštěvě Francie.
Vida, proto jsme neměli žádnou zprávu o Beaumontovi od doby, co uprchl.
Dobře, jsem s vámi. Ať sem neprodleně přijde Rosen ze zvláštního oddělení.
Alice Ancelinová tu zůstane. Mohla by se hodit.
A zavolejte mi taky toho osla ze školy pistolníků.
Pomůže nám hledat Beaumonta. Jak se jmenuje ten pitomec?
-lnstruktor Picard? -Ano, to je on.
A hlavně mi sežeňte ministra.
-Chci být krytý, chápete? -Provedu, plukovníku.
-Kapitáne Valéro. -Ano?
Nechte okamžitě hlídat byt ženy Josse Beaumonta.
-Šel by tam leda blázen. -T en telegram nepsal blázen!
Provedu, plukovníku.
-Měla bys zavolat jeho ženě. -A co asi teď dělám?
Kruci, s někým mluví.
Haló, to jsou odposlechy?
Snad bys jim mohl nechat pár minut.
Jean, miláčku,
už brzo tě začnou odposlouchávat, už ti nezavolám.
Ne, Jossi. Nezavěšuj.
Prosím tě, Jossi, přijeď.
Jean, nejspíš tě budou obtěžovat.
Jak zmizí, stáhni roletu v obýváku.
V noci k tobě přijdu.
Co je? Jsem čistej. Sprchoval jsem se před měsícem.
No dobře, tak jo. Mám vzít ten pohrabáč?
Copak ty nejsi od policie?
Kolik je?
-Co za to budeš chtít? -Parťáka. -Cože?
Parťáka na jeden takovej hec.
Uvědomujete si, Josseline Beaumonte,
že pro vás budu muset žádat exemplární trest?
Josseline Beaumonte, vy jste monstrum!
To sedí.
Vy tvrdíte, že za tím vaším činem nestojí žádný politik?
Ano, pane předsedo.
Josseline Beaumonte,
vidíte teď, jaký je to odporný zločin?
-Ano, pane předsedo. -Pánové. Zdravím, Martine.
Děkuji vám, pane ministře, že jste se obtěžoval.
Potřeboval bych nějakou vzpruhu.
-Dáte mi kávu? -Samozřejmě.
-Alice? -Okamžik, pane ministře.
Připravoval jsem se na dlouhou noc. Mám problémy se spaním v poslední době.
Vzal jsem si prášek.
Nežádal jsem kávu?
-Tady je, pane ministře. -Děkuji.
Tak už poslouchám, plukovníku Martine.
Josselin Beaumont...
-...je v Paříži. -Kdože?
Major Josselin Beaumont, agent tajné služby.
Vrátil se po dvou letech v zajetí.
-Z toho návratu máme obavy, pane ministře. -Proč?
Chce zavraždit prezidenta Njalu.
Zavraždit Njalu? Ale proč?
Vysvětlení je komplikované.
Tak tedy... my jsme ho...
Jak to jen říct?
To on pro nás měl před dvěma roky provést tu věc.
Pro nás? Proč?
Pro vašeho předchůdce, pane ministře.
-Marchadeaua? -Ano.
-Philippa Marchadeaua? -Ano, pane ministře.
Mohu vám osvětlit politické motivy exministra Marchadeaua.
Zbytečné. Co se přesně seběhlo?
Totiž... vyslali jsme majora Beaumonta do Afriky.
Ano, to jste už říkal. Byla byste tak hodná a nalila mi ještě kávu, prosím?
Poslouchám vás.
Když dorazil do Malagawy, politická situace se změnila.
-Vražda Njaly nebyla už na pořadu dne. -Hlavně to ne.
A tak jste zavolali Beaumontovi?
-Ne, pane ministře. -Proč?
Trochu koňaku do kávy, pane ministře?
Ptám se vás: Proč jste nezavolali Beaumonta?
Víte... protože jsme usoudili, že je čas,
aby věděl o přítomnosti Beaumonta prezident Njala.
Vy jste ho prodali.
Ne.
Neprodali, pane ministře.
Dali.
Státní zájem. Za ten se nic neplatí. Většinou.
Tohle je můj parťák. Řekne vám, co má za kšeft.
-Půjdeme se projít. Co a jak vám povím cestou. -A co z toho?
-Jo. A co nám to hodí? -Zeptej se tady parťáka.
Jen se nebojte. Přijdete si na svý. Pán je grant.
-Jdete? -Jasně. -Plácnem si.
Tak jo, šviháme.
Kam tak rychle?
Rád bych věděl, proč poslal tu zprávu.
Proč?
Koukněte se na nás, pane ministře.
To je naše první probdělá noc.
A není poslední.
-A co chcete dělat? -Co je nutné.
No, to bude rachot!
Inspektor Picard. To on školil Beaumonta.
Potíž je v tom, pane ministře, že Beaumont zná veškerý fígle.
A jak to, že je zná? Protože jsme ho to naučili.
Lest za lstí, trik po triku.
Mám na něj ty nejlepší vzpomínky, pane ministře.
Mít já syna, chtěl bych, aby byl jako on.
To mě dojímá, ale nijak to nepomůže naší záležitosti.
Je-li tak schopný, nebude jednoduché ho zajistit.
Bude se muset pohybovat venku,
-někoho kontaktovat. -To si nemyslím.
Naučili jsme ho postupovat bez kontaktů. Operovat ve spálené zemi.
-On si poradí sám, má bílé! -Cože?
To je termín z šachů. Partii zahajuje hráč s bílými.
Bude stále o krok napřed, nachystá nám šílené kousky. Nepředstavitelné.
Bude improvizovat, kroužit kolem...
Beaumont nepřijde. Budem tu do rána čučet jak tvrdý y.
-Bejt na útěku, šel bys za svou ženou? -To ne, šel bych za tvojí.
To je dobrý.
Do toho!
-Ty hajzle! Naval to sem! -Já ti ukážu! -Dej mu!
-Co to je za blbce? -Bezdomovci. -Ti jsou ale nadrátovaní.
Dělejte, snažte se pořádně!
Chci jenom jednu flašku. Jenom jednu!
-Ti vyváděj. -No jo.
Jednu flašku!
Nechte mě bejt! Přestaňte... dost!
Poběžte za mnou.
-Chyťte ho! -Stůj!
-Nechte mě bejt! -Nemysli si, že ti to projde.
Dekujte se, vochmelkové! Dejte si odchod!
Kluci, musím se schovat!
-Píchni mi, ty srabe. -Nemůžu se hnout, nevidíš?
Kliďte se! No tak, bude to?
-Co je zase tohle? -Zvoní budík, končí šlofík.
Jdi s tím někam. Vypadni z toho auta!
Loď plula dál, prapor vlál.
Budík... malér... budíček dotikal...
-Nedáme si za odměnu kafe? -Jo, máš pravdu.
Co je to za blbou čtvrť?
Blbá čtvrť? Jedna jako druhá stojí za starou belu.
Málo platný, že si vysázej trávu, stejně stojí za houby.
To je ale smrad, kruci.
Pánové, jste velcí pesimisté.
Ten Beaumont přece podstoupil vymývání mozku.
Pak byl dva roky na galejích v Malagawy a k tomu ta únava z krkolomného útěku.
-Pravděpodobně je velmi oslabený. -Oslabený? Co vás vede?
Režim ve vězení ho naopak musel zocelit. Bude na vrcholu sil!
Svěřím vám něco hezkého, pane ministře.
Jestli nenastanou nepředvídané skutečnosti,
jestli ho politikové nějakým způsobem nezastaví,
tak bum... a černoch kaput!
-Stačí, Picarde, díky. -Já neskončil. -Děkuji vám, Picarde.
Pánové, po té brilantní expozici vám sděluji,
když černoch kaput, tak vy kaput, ministr kaput.
Bum... vyletíme!
Ne...
My ho chytíme. Zastavíme.
Zastavíme? Kdo ho zastaví?
Já.
Komisař Rosen ze zvláštního oddělení.
Jossi?
To jsi ty, Jossi?
Dva roky. Mohla jsem se z toho čekání zbláznit.
Jeanne, už jsem ti ublížil až dost. Nechci, abys ještě chytla blechu.
Ten pobuda, co mi dal ten kabát, neví, co je mýdlo a voda.
Minuta něhy a deset hodin utrpení.
Hlupáčku.
Dal jsi vědět Alice Ancelinové, že jsi tu?
Zapomeň na Alice Ancelinovou.
Jsou to dva roky, už je to promlčený.
Já nezapomněla.
Ona jistě taky nezapomněla.
Jsem ale u tebe, ne?
Dvě minuty po tobě volali od vás.
Valéra... mi pověděl o tom telegramu.
Proč ses nestavil, než jsi ho odeslal?
Ten telegram odstartoval odposlech,
domovní prohlídku a hlídky před domem.
Proč jsi to udělal, Jossi?
Jsi tu, abys mě viděl, nebo aby sis s nimi hrál?
Přišel ses milovat, nebo provokovat?
Valéra mi řekl, že chceš zavraždit Njalu,
že jsi se zbláznil.
Nechci tě ztratit podruhé, Jossi. Miluju tě.
Já je nenávidím, Jeanne.
Zabili jednoho vojáčka, Josselina Beaumonta. Nechal se napálit.
Protože před mým odjezdem mi zapomněli vysvětlit hodně věcí.
Dřív, než jsem si dal pušku do bagáže.
Hlavně to, že Njala je lotr a zabít ho je otázka cti.
Tehdy jsem byl samý ideál.
Být čestný, jít životem vzpřímeně.
Já měl růžové brýle.
Tak je to, Jeanne.
Vymáchám je v tom.
Nejdřív Valéra chodil každou neděli, pak jednou za 1 4 dní a pak za měsíc.
A takhle večer sem přišel a povídá: "Podám demisi."
V novinách zrovna propírali tvůj proces a odsouzení.
Tu demisi nepřijali, ale podal ji.
Jo, podal ji.
V kolik hodin dává domovník popelnice ven?
V sedm, v půl osmý.
Dáš ty hadry a budík toho bezdomovce na víko popelnice. Ať jsou na očích.
Proč? Co to děláš?
Odcházím.
Brzy čekej návštěvníky.
V tom lepším případě Martina, v horším Rosena.
Je to hajzl, ale super policajt. Ten tě potrápí.
A pak?
-Pak vypadne. -Ne, mluvím o nás dvou.
Hele, Jeanne.
V tuhle chvíli je tu Njala. Taky Rosen a Martin.
My čtyři, nás šest, nás dvanáct.
Dokud tu budou ti všichni, nemůžeme být my dva.
-Haló? -Edouarde. -Jossi?
Jsem u Jeanne, ale brzy se zpakuju. Bojím se, že sem nakráčí Rosen.
Proč Rosen?
Jako bys to nevěděl. Uvítám, když sem zajdeš.
Proč ses ozval? Víš, že nás odposlouchávají.
Odposlech je nezákonný.
Slyšíš to? Vlaštovky si sedají na drát.
Nezlob, vyraž hned.
Domovník dává popelnice před dům. Akorát jsem to stihla.
Jossi?
Hele, inspektore, vybíráš popelnice?
Zavolej Rosena, ať sem jede. Beaumont nám utekl.
Pošli tu zprávu dál. Zeptej se, jestli někdo něco nezahlédl.
-Jak to provedl? -Dělej!
Kde je?
Padesátkrát se ptát nebudu!
Není tu.
Netvař se jako svatoušek! Nejsem žádnej blbec.
Tak co? Zrovna jsem našel ten jeho vohoz v popelnici. Poznal jsem ten budík.
Takže naposledy. Kam šel? Děláte chybu, madam Beaumontová, že nechcete mluvit.
Za moment je tu Rosen, ten vám sakra zatopí.
Nerozčilujte se, vy ho nedopadnete.
Ty mrcho!
Fargesi, Rosen je tu. Dojdu pro něj.
Je to šestý patro.
Pane komisaři, dobrý den.
Dobrý den, komisaři. Farges vás čeká nahoře.
Bravo, Fargesi. Gratuluji.
Přišel si, odešel si, a vám přímo před nosem.
Vlastně vám docela rozumím.
Vy jste čekali agenta samotáře, štvance,
a místo toho k vám zamíří banda bezdomovců.
Jistě, že jste si to nespojil.
Vy máte určitě pravdu, inspektore Fargesi.
Pomocný inspektore Fargesi.
Teď se ztraťte a odvolejte ty hlídky!
Ten už se nevrátí.
Dobrý vtip - budík na popelnici.
A teď mi povíte, kdy vypadnul.
A kdo?
Paní Beaumontová,
prosím pěkně.
Já nevím.
Kam odešel?
Nevím to.
Kdy máte zase schůzku?
To nevím.
Už mi dochází trpělivost.
Nerozčilujte se, komisaři, nemá to cenu.
Musí ho chránit. To je přirozené.
To je láska. Vášeň.
Za to nikdo nemůže.
Bude to asi tak, seržantko.
Je to moje chyba. Chci se omluvit, madam.
Vidíte, omlouvá se. Celý komisař.
Kdybyste se mu svěřila, stal by se z něho váš přítel.
Mně to ale řekneš, to vím.
Kdy se zas objeví Beaumont?
Nezdá se mi, že by ten váš milý tón zapůsobil, seržantko.
Ale ano. My dvě si budeme rozumět.
Mně povíš pravdu, celou pravdu.
Úplnou pravdu.
Víš, že jsi v koncích.
Ten musel být bez sebe, že tě vidí. Po dvou letech...
Máš kruhy pod očima.
Vy jste si museli v noci užívat jako šílený.
Užívat. Užívat...
Užívat...
Po noci lásky nemáš chuť na sprchu? Horkou sprchu?
Ne.
Hodně horkou sprchu a pak ledovou.
-Ne. -A zas horkou... -Ne!
Namydlím si tě a uvidíš, co ti s tím mýdlem udělám.
Ne!
Ne...
Prosím... Přestaňte už s tou hrou.
Paní Beaumontová,
být tu s nahou ženou se nesluší.
Je to dost nevhodné a naprosto proti předpisům.
Seržantko, postarejte se o madam.
Rozkaz, komisaři.
Křičet nemá cenu.
Rosen se neptá, co s tebou provedu, abys promluvila.
Hlavně, že bude mít toho Beaumonta. Je mu jedno, že tě znásilním.
Uvidíš, postaví tě to na nohy. Rozproudí se ti krev.
Provozujou to ve Švédsku, pak se šlehají. Chceš se šlehat?
Ty jsi nádherná.
Fajn.
Vykoupala se.
ROSENE, BUDU Tl POŘÁD V PAT ÁCH
-Tys věděla, že je tady. -Ne! -Dostanu ho! Slyšíš?
Edouarde.
Tak vidíš, Rosene. Teď vím, jak najdeme Josse Beaumonta.
Pověsíme se na tebe, hochu.
Ten den, co tě najdeme s kulkou v hlavě,
Joss bude nablízku.
Troubo, kafe máš v háji.
To ne.
Je moje.
Nechtěl jsem ji bít, vážně ne. Rosen to po mně chtěl.
Ani já jsem tě nechtěl praštit.
To moje žena mi to poručila.
Vy jste surovej, majore. Je to práce, ne?
-Nerad rozdávám facky. -Máš pravdu.
Práce je práce.
Ten loupák platí kamarád.
Zdrží se o tři dny déle.
To je doba. Strašně dlouhá.
Pro nás ne.
Doufáme, že část těch malagawských dolů vyměníme za jadernou elektrárnu.
Přesvědčit ho za tři dny je dřina.
Ano.
Přesto... na vraždu to stačí bohatě.
-Excelence, nechci naléhat... -Jen se neomlouvej, Arthure.
Martin, plukovník z vnitra, by chtěl mluvit s Jeho Excelencí.
Přijmu ho po večeři nebo možná zítra.
Excelence, zítra máte schůzku s ministerským předsedou. Máme nabitý den.
Tak ho nepřijmu.
Excelence, bude to asi naléhavé, čeká už přes hodinu.
Mě nechali čekat 1 4 let, Arthure,
a z valné většiny ve vězení.
Hodinka jim nemůže ublížit.
Pánové, Jeho Excelence vás přijme. Tudy prosím.
Ano?
Probereme moji bezpečnost. Jak jste si s tím poradil?
Chápeme přednosti, které skýtá tento hotel,
i výhody, které nabízí tato čtvrť,
ale bohužel z pohledu bezpečnosti nevyhovuje.
Moc vchodů, moc východů. Vysoce postavení hosté, nelze je podřídit kontrole.
Z hlediska bezpečnosti je to katastrofální.
Uhádl jsem váš záměr, pánové?
-Že vy mě chcete zavřít na naší ambasádě? -Ale tohle absolutně ne, pane prezidente!
-To nám ani nepřišlo na mysl. -Jeho Excelence nemá další přání?
Ne, děkuji. Kam mě míníte schovat?
Díky bohu, naše republika má dost zámků.
Kromě sídla senátu v Lucemburském paláci
mám před očima samé ledárny někde v Zapadákově,
kde králové umírali nudou.
Pardon.
Myslela jsem, že jsi sám.
-Slečna Frederiksenová. -Slečno.
Doris, má květinko, co říkáte na francouzský venkov?
Fuj.
Opatrnost mi velí odjet, galantnost to zakazuje.
Loučím se, pánové.
-Pěkný večer. -Tobě taky.
Do prčic! Zas pokuta.
První otázka zní: Doris Frederiksenová.
My jsme už celá léta věrní Jeho Excelenci,
ale sem tam se nám přihodí avantýra, velmi italská a velmi výnosná.
Jo? A s kým?
Volfoni Salvatore. Volfoni zmrzliny a perlivé nápoje.
-Výhra? Kdepak? -V hotelu Hilton.
Můžu vám taky říct, kde najít slečnu Doris Frederiksenovou.
Prohra.
225 05 63, madam Claudeová.
Kdo ztrácí při třetí otázce, prohrává všechno.
Bravo, těšilo mě.
Nezavěšujte. Předám vám ji.
-To je madam. -Jaká? -No... Madam. -Aha.
-Haló? -Haló, Doris? -Ano. To jste vy, madam?
Ve čtyři, v pět zítra vyhovuje?
Záleží na tom, kdo to bude. Mám toho černocha v sedm.
-Salvatore Volfoni. -Aha, Salvatore. Tak to je jiná.
V Hiltonu jako vždycky? -Apartmá 1 056.
Claude, odnes to komisaři Rosenovi.
-Doris Frederiksenová? -Ano.
Komisař Rosen. Drsná brigáda.
Chystá se atentát na prezidenta Njalu.
-Musel jsem vás varovat. -Co je mi do toho?
Jste slabá stránka prezidenta.
Přes vás se vrah pokusí jednat.
Když naváže kontakt, zadržte ho a zavolejte mi na tohle číslo.
Dva z mých lidí vás budou sledovat.
Nezeptáte se, co si myslím?
Co si myslíš, je mi fuk.
-A když odmítnu? -Odmítni, a je tu nehoda.
Porucha výtahu třeba.
Ozubená kola se polámou a najdou tě o šest pater níž s podpatky až v krku.
Tak brzy, milá slečno.
Ano?
-Pan Volfoni? Sodovky a zmrzliny? -Ano.
Joss Beaumont. Špionáž a rvačky.
-Vás to baví za mnou slídit? -My se nebavíme, makáme.
-Kam jdete? -Makat!
A tady je to privátní.
-Kdo je? -Tady Doris. -Už letím.
Ty buď hodnej, jo?
Omlouvám se. Asi jsem si spletla pokoj. Je to 1 056?
Je. To já se omlouvám,
že jsem sem vtrhnul bez ohlášení, narychlo a taky bezohledně.
Salvatore mi neříkal, že budeme tři.
-Nemám nic proti, víte, já... -Tři? Salvatore?
Drahoušek Salvatore! Jsem to ale hlava děravá. Je ve skříni pod kravatami.
-A proč ve skříni? -Je to spíš šatna. Jsme v apartmá.
Nikdy nelžu. Snad není moc pomuchlanej. Nebyl čas pověsit ho na ramínko.
Vy myslíte, že je hezké zavírat lidi do skříňí?
Potřeboval jsem vidět jen vás. Osobně.
-Hodně mi o vás vyprávěl. -Kdo?
Černoch.
Nejste náhodou ten zločinec, o kterém mluvil ten ras?
Říkáte ras? Neříkal: "Rosen, drsná brigáda. Dám ti sežrat boty"?
To ne. Mluvil o podpatku v krku.
-Co po mně chce ten Ostrogót? -Rosen?
Ohromně rád by mě zabil, ale to by mě musel chytit.
A aby to dokázal, sází na vás.
A vy? Co by se líbilo vám?
-Vy chcete opravdu zabít Njalu? -Vadilo by vám to moc?
Ne, o to nejde.
Ale jestli polovičku mých amantů pozavíráte do skříně a druhou povraždíte,
pak budu chodit leda nahá.
Řečeno obrazně.
Poslyšte, uzavřeme spolu obchod.
Nechám vám Njalu ještě chvíli, vymámíme z něj maximum peněz
-a na oplátku mi s něčím píchnete. -A s čím?
No, povíte Rosenovi, že jsem se vás vyptával na bezpečnost Njaly,
na počet jeho strážců, umístění postele, jeho zvyky a tak, ano?
A co z toho budete mít vy?
Zaženu Rosenovi spaní.
Koluje o něm, že když nespí, třesou se mu ruce a kalí se mu zrak.
Řekněme, že mi to přijde vhod.
Prosil mě, abych vás zdržela a zatelefonovala.
Pobavilo vás to?
Ne, ale napadlo mě, že bych vás ráda zdržela,
ale jemu nezavolala.
Kde je ten cvok? Povídá: "Špionáž a rvačky."
Zase mrzutost?
Neřeknu nic, nevyburcuju hotel, nebudu se ptát, ale ven!
-Co tu děláte vy? -Beru to na sebe a odcházím.
Pierrot kráčí ke Colombině, Arlequin po špičkách mizí...
Tamtudy jít nemůžeš. Stojí tam dva policajiti.
-Jsi blázen, skočí po tobě. -Co na tom záleží?
Protože já je hodlám překvapit.
A dobrou chuť přeju.
Paní Beaumontová první,
pak ta prezidentova děvka.
Za okamžik budeme jediní, kdo v Paříži nepotkal majora Beaumonta.
-Gratuluji vám, pánové. -Promiňte, plukovníku.
Ale nemůžu sledovat paní Beaumontovou, kunčafty té děvky
a šest kilometrů hotelu lntercontinental.
Intercontinental už nebude na programu.
Přestěhujeme prezidenta.
Vzpomínáte, jak se tvářil na ten záměr?
No, protože jsme to navrhli my. Teď je to z Elysejského paláce.
Kam ho uklidíte?
Na venkov. Zámek Le Ferriere.
Dvojité hradby, hlavní budova, jedno patro a pavilon. Nedobytný.
-A Beaumont? -Co Beaumont? -Zastavíme ho, nebo nezastavíme?
Samozřejmě zastavíme!
-Proč se mě na to ptáte? -Vy neodpovídejte, plukovníku.
Ale Valéra.
Ty jsi vážně hrozná sketa.
Myslím, že vím, kam míříš.
Co vám provedl kapitán Valéra?
Nic, plukovníku.
Jen chci vědět, na čí straně je.
-Na naší, nebo Beaumontově? -Přece... -Ta otázka není nepřípadná.
Pokud vím, vy jste byli velcí kamarádi. Joss a ty.
A z toho vyplývá?
Z toho jednoduše plyne, že ten, kdo má důvěru,
Valéra například, když pozve na schůzku Josse Beaumonta,
Joss tam přijde.
Je to správná úvaha?
Ty jsi ještě odpornější, než jsem si myslel.
Dosavadní opatření nefungovala, snažím se jinak.
Ty podrazy nevycházejí. Vymyslíte další.
O něco hnusnější, pokud možno.
Ne, Alice.
Schůzka není nutně bouda.
Kapitáne, myslím, že komisař Rosen má vcelku slušný postřeh.
Na každý pád, má-li se někdo sejít s Beaumontem,
pak pouze vy.
Tak jo.
Zkusím kontaktovat Josse,
ale žádám jednu věc.
Dejte mi čas, aby mi uvěřil.
Vynasnažím se.
Přirozeně ti dáme čas, Edouarde.
Viďte, plukovníku?
Ale jistě. Samozřejmě.
Edouarde, jak to můžeš říct? Vždyť je znáš.
Víš sám, že ho chtějí zabít.
Je to jejich jediný cíl, jediná touha.
Právěže vím. Musím ho vidět.
Zašel daleko, Jeanne.
Musí skončit tu hru.
Jestli ho nepřesvědčím dnes večer,
myslím, že pak už bude pozdě.
No... já ti nemůžu nic slíbit.
Jestli se Joss ozve, předám mu tvůj vzkaz.
Ale musíš přísahat, že se Jossovi u tebe nic nestane.
Přísahám.
To je v pořádku, Valéro.
Edouarde,
ty v tom umíš šlapat.
Víš, že jsi k zulíbání, Edouarde, když předstíráš spánek?
Nepředstírám spánek. Proč to říkáš?
-Dva roky, Edouarde. -Jaký dva roky?
Zeptej se mě, jak dlouho jsme se neviděli,
-odpovím dva roky. -Vím dobře, že dva roky.
-Proč se usmíváš? -Jak by asi koukal Martin,
kdyby nás tu viděl oba dva?
Je fakt, žes mu mohl nést tu demisi.
Že ji nepřijme, se vědělo.
-To Jeanne ti řekla o mé demisi? -Ano.
Udělalo to na ni dojem.
Nic na tom není.
Vidím, jak jí říkáš:
"Jeanne, dnes ráno jsem podal demisi."
Předtím ses mi svěřil:
"Jossi, rád bych odjel místo tebe."
Víš, že máš cit pro tyhle scénky?
-Nebylo by kafe? -Je uvařené. Donesu ti ho.
Když mluvíme o Jeanne,
zdá se ti moudré, žes byl u ní doma?
Doma, doma. Ty jsi samá legrace. Bydlím tam taky.
A tenhle je mi povědomej.
-Nepřivezl jsem ti ho z Hong Kongu? -Jo, jo.
Nezlobil mě tehdy ten robot, ale baterie.
Německé nepasujou do japonských robotů.
Jestli to u těch robotů není jako u lidí...
-Jak se má Alice? -Fajn. Proč?
-To ona dešifrovala ten telegram? -Ano.
Asi se bavila.
Ani moc ne.
Radši by od tebe dostala zprávu jinak.
Já taky a všichni.
Kolik jich máš?
Těch robotů.
Kolik jich teď máš, co?
Asi stovku, snad 1 50. Proč?
Je to malá armáda.
A policajtů tady kolem? Těch je kolik?
Taky malá armáda?
Nevím.
Bude jich spousta.
Stojí na střechách. V civilním voze sedí Louviers a Farges.
Tys mu to nandal.
Vzadu je Ropert, Dugoneau a Perrin.
A dole u baráku vedle Vittoret a Goulet. V bistru Martin a Michalon.
-Když jsi je viděl, proč jsi šel nahoru? -Protože jsi mě pozval, Edouarde.
Přál jsem si tu schůzku, abych tě zarazil, dokud je ještě čas, Jossi.
Utlučou tě jako psa. To, co děláš, nemá smysl.
Za ty dva roky se všechno změnilo.
Politika i okolnosti jsou jiné.
Jo.
Já jsem jiný, všechno je jinak,
až na Njalu a vnitro.
Jestli bylo správné zlikvidovat ho včera, je to správné i dneska.
-Třeba to bylo chybné už tenkrát. -Neměli jste mě přesvědčovat o opaku!
Já tě nechápu. Nechápu tu tvou umanutost, Jossi.
Kdo ti leží v žaludku víc?
Njala...
-...nebo vnitro? -Hádej.
Ne, že bych se bál, ale jak se dostanu ven? Nohama napřed bych nerad.
Snad bys mi mohl říct heslo, když je všude kolem ta tvá smečka.
Ale Jossi, copak nevidíš, že je konec?
Šmytec, padla.
Ne, můj milý Edouarde, není konec. To je začátek.
-Co se tu děje? -Novináři. Demokratický tisk.
Dva roky o mně nepsali,
takže se blýsknu pokračováním.
Cos jim řekl? Cos jim navykládal?
Že budou v noci asistovat exekuci agenta tajných služeb.
Byli úplně bez sebe.
Ty jsi naprostý blázen! Ty vůbec nectíš regule.
A je regulérní obětovat agenta?
A ten telefonát dnes po ránu Jeanne. To je fér?
Pánové, díky, že jste tu včas.
Pánové novináři, chci vám sdělit, že se těším vynikajícímu zdraví.
Vracím se z dovolené, mám jen samé přátele,
nemám tedy pražádný důvod k sebevraždě.
Říkám to pro případ, že byste mě našli ležet dole na chodníku.
Pánové,
jen dvě poschodí mě dělí od vašich mikrofonů. Takže za chvíli.
Proč jsi to udělal?
Protože teď se k tobě budu muset otočit zády.
Jossi!
Rošťák.
Zajistěte ty dveře.
Vadí vám světlo? Můžete zhasnout.
Co byste radši, plukovníku?
Abych vyšel hlavním vchodem a odpověděl na otázky, které napadnou každého,
nebo vyjdu zadem a vy odvoláte své muže?
Vyjděte zadem.
Takže tam chci mít vůz a ani živou duši, jasný?
Odvolejte Roperta, Dugoneau a Perrina.
-Vy, Louviersi, přistavte auto do té postranní ulice. -Ano.
No vida, tak to vyšlo.
Nikdy jsem nevěřila v přesvědčovací schopnosti Edouarda.
Jen škrábnutí. To nic. Ale krvácí to dost.
Ty květiny byly kouzelný.
Vidíš, Alice, já se hnal...
Hnal jsem se s myšlenkou, že nesmím na té pouti prohrát.
Jak jsem byl v Paříži, viděl jsem všechny ty nástrahy.
Úsměv plukovníka Martina, stisk ruky Valéry.
-Už pro tebe není Edouard? -Ne, už pro mě není Edouard.
Stisk ruky Valéry a bezvadná Jeanne.
Bezvadná Alice.
Skutečně veškeré důvody nedělat to, co jsem měl udělat.
Proto jsem poslal ten telegram,
aby ty důvody neexistovaly,
aby od toho mého běsu nebylo pomoci.
Snad to můžeš změnit.
V tom to právě je. I kdybych si to rozmyslel,
nezměním nic.
Mašina už pádí.
Jen křik, rozkazy, živý terč.
Ty terče jsou dva. Njala a já.
Uvítal bych, kdyby byl jen jeden. To nezapírám.
Před chvílí dveře, teď okno.
Snad nemyslíš, že je někdo taková špína, aby tě hledal tady?
Takové špinavce znám dva.
Rosena a Fargese. Horší je Rosen.
Co někam odjet, ty se mnou? Co by našel Rosen?
Jistě, i tak se na to můžeš dívat.
Malovat si, co bude, odletět daleko, pronajmout si slunečník...
Bohužel, dnes je patnáctého
a já mám schůzku v jednom pařížském hotelu,
kde zavraždím prezidenta.
Tak to ano. Je patnáctého, ale už nejsi krok napřed, Jossi.
Jsi spíš krok pozadu.
Tvůj prezident už opustil svůj hotel.
Je na zámku Le Ferriere. Deset kilometrů od Rambouillet.
Yvelines...
V tuhle chvíli nejspíš hloubí příkopy a pokládají pytle s pískem.
Copak je? Vypadáš překvapeně.
To si myslel, že ti to vyklopí?
Je jich tam hodně?
No, tak četníci, policie, nafoukanci od Rosena,
a navíc je tam pilot.
Pilot?
Protože mají, myslím, přivézt slečnu Doris Andersenovou.
-Frederiksenovou. -To je ona.
Přivézt tam slečnu Frederiksenovou. Helikoptérou.
No vidíš.
Právě tím musím začít, moje milá Alice.
Helikoptérou.
Neminul jsem ho, to vím. Kam mohl jít?
Do hotelu? To bych věděl.
K ženě? To bych zjistil.
K přátelům? Žádné nemá.
Poslyšte, vy se postarejte o Beaumonta a já ohlídám prezidenta, ano?
Farges a Valéra jsou na zámku na svých místech.
Odjedu tam za nimi.
Chudák Valéra. Dělá mi starost.
Plukovníku, slečna Ancelinová se omlouvá. Dnes nepřijde.
Co je s ní?
Necítí se dobře. Vyčerpaná.
Že by přepracovaná?
Rosene.
Varoval jsem tě, že ti budu v patách.
Promiňte, pánové.
Doktor Touchard, kde bydlí?
Díval jsem se
na vizitky dole, ale...
Přišel jsem tady s tou kyticí...
Proto se vás ptám. Chtěl jsem jenom poradit...
Poroučím se.
Doklady nemá žádné.
Haló? Doklady u sebe neměl.
Jen vojenská známka na jméno Beaumont, Josselin.
Podle předběžného ohledání byl usmrcen střelnou zbraní.
Bože...
Měl na krku
vojenskou známku číslo 322460 se jménem Beaumont, Josselin.
Podle prvních zjištění policie byl důstojník zastřelen.
Vůbec nerozumím, jak se to mohlo stát.
V souboji boje muže proti muži...
Tak zastřelen.
-Toho, co to udělal, bych chtěl poznat. -A zpráva dál nic neříká?
Že tělo je v ústavu soudního lékařství.
Ještě něco. Povězte plukovníku Martinovi, že identifikovat tělo určitě nepůjdu!
Ať si poradí sám! Ví, co si myslím!
Uklidněte se, vyřídím mu to.
Věděli jsme, bohužel, že to skončí špatně.
Proč byl tak tvrdohlavý?
Fargesi, zajeďte do Paříže do márnice a identifikujte Beaumonta.
Ano, co chcete?
Jeho Excelence by ráda věděla,
jak to vypadá s příletem slečny Frederiksenové. Kdy tu bude?
Proč mě zrovna teď mučí s tou svou metresou?
Jo, je to přichystané.
Stačí jen písknout a přistane na trávníku. Spokojen, Arthure?
Ano, spokojen.
Není jich tu najednou nějak příliš?
Pošleme ty lidi zpátky do kasáren.
Ohlídat šmajchlkabinet bohatě zvládne běžná pořádková služba.
Ježíšikriste!
Haló? Dejte mi ihned plukovníka Martina.
Haló, plukovníku!
Haló, Fargesi? Haló!
-Na tom stole jsem ležel já. -Haló!
Plukovníku,
už jsem identifikoval Beaumonta. Je to on.
Co se děje, Fargesi? Máte nějaký divný hlas.
-Měl jsem ho rád. -Tak brzy nashle.
No tak, šlápni na to.
Nevěřil jsem Rosenovi, když mi tvrdil, že trefil Beaumonta.
Je to zvláštní policajt, ten Rosen.
Grázl, ale eso policajt.
Budu u sebe v kanceláři. Jdu oznámit tu novinu Jeho Excelenci.
V kolik přistane helikoptéra se slečnou?
V 1 5: 30. Proč?
Protože podle toho se budeme řídit.
Uvolni se, inspektůrku. Relaxuj.
Řízení je prima. Dýchej zhluboka, ve vzduchu je jaro.
Až budeme projíždět branou,
tvař se stejně pitomě jako normálně.
Slyšíš mě? Normálně.
A hele, plukovník odvolává svoje vojáky. Cesta je volná.
Nezapomeň, co jsem ti řekl. Normálně. Snaž se. Jsi sympaťák.
Díky.
Zastavíš před vchodem. Kde má pokoj Jeho Excelence?
Chceš skončit u ledu jako Rosen? Kde má pokoj Njala?
V prvním patře proti schodům. Ty velký okna.
Helikoptéra přistane tady, nebo vzadu?
Tam na trávníku.
Nikam.
Ahoj.
A teďka? Co bude?
Klaním se, plukovníku.
Beaumont. Kdo byl v té márnici?
Rosen. Zklamaný?
Zklamal Rosen. Ano, moc.
-Právě jsem říkal, že to byl extra policajt. -Každý jsme extra.
Dejte mi svou zbraň. Držte ji dvěma prsty, jak jste to viděl v televizi.
Vy ani netušíte, jakou mám radost,
že máte tuhle roli v posledním dějství.
To Njala vám dal tuhle úlohu?
Půjdeme mu poděkovat.
Běžte první.
Vy můžete jít, plukovníku. Máte před sebou fušku.
Poslouchat vysvětlení Fargese, umístit elitní střelce na střechy;
prostě obvyklý zmatek před takovou akcí.
Informujte ministra, až bude ten váš cirkus na místě.
Vstupte.
Rád bych si ještě trochu popovídal, ale nenechám čekat Jeho Excelenci.
Nerozsvěcej a hlavně mlč, Arthure.
Nejsem Arthur.
Co pro vás mohu udělat, majore Beaumonte?
Roztáhnout závěsy, rozsvítit lampu
a zemřít, pane prezidente.
Vidím kus pracovny. Nějakou siluetu.
Právě rozsvítil lampu. To je signál, nebo co?
To je nápad prezidenta, aby dostal toho kreténa do světla.
Trefím ho jako růži na střelnici.
Fargesi, vy jste ho prý viděl v márnici. Jste tedy poslední, kdo s ním mluvil.
Jo, to jsem měl pistoli tady. Víte, co to je mít tady bouchačku?
Není to skládání účtů, nejsou to raporty, je to bouchačka.
Závěsy jsou roztažené.
Tak vidíte tam něco?
Jestli se objeví Beaumontova pistole mezi závěsy, tak střílím.
Zbývá nám kolik času?
Vám dvě minuty. Víc ne.
A upřímně nevidím jediný důvod, abyste žil o sekundu déle.
Moje země mě potřebuje.
Žádná země nepotřebuje tyrana.
Až tam rozhlásí, že nežijete, vypukne všeobecné veselí.
Lidi budou křepčit v ulicích. Zapálí váš portrét pod svobodným kokosovníkem.
Nikdo vás nebude litovat.
Já lituji jen, že jsem vás tenkrát ušetřil.
Toho skutečně moc lituji.
A proč, napadá mě.
Snad náboženské přesvědčení.
Ne.
Nechal jsem vás naživu s úmyslem vás jednou vyměnit. Ale bylo by za co?
Vy jste naprosto bezcenný.
To vám do teď dělalo potíže. Rozlišit, co je co.
Dobro, zlo. Dobré, špatné.
Pojmy. To je všechno.
Teď, jak jsme tu spolu, směřujeme k prostému závěru -
- smůla pro vás - definitivnímu.
Tak na co pak čekáte?
Na helikoptéru.
Nechci, abyste si zapisovala vzkaz, chci mluvit s panem ministrem!
Chci mluvit s panem ministrem, slečno!
Vy jste pozoruhodný člověk.
Potřeboval jste tři revoluce, abyste dospěl ke karikatuře demokracie,
a po mně žádáte, abych to svedl napoprvé.
To je mi fuk.
Všechny ty řeči o etice, morálce a porovnávání dějin...
to je mi jedno.
Vidíš, mazanej jako opice. Někdy je to málo.
Zavolej jim.
-Jak to vypadá? -Nevím, ale pohyb tam je.
Ano. Kapitáne? To je prezident Njala.
-Haló? -Až vyjdeme, ať nestojí policisté
ani na schodech, ani ve vestibulu, ani na trávníku.
-A helikoptéra čeká. Nastartovaná. -A helikoptéra čeká nastartovaná.
-Dejte mi Beaumonta. -Chce s vámi mluvit.
Haló? Haló, Jossi?
Možná tě už nikdy neuvidím.
Proč? Pozvi mě k sobě, to mě potěší.
Může tě něco odvrátit od toho činu?
To nevím co. Popřemýšlím. Slibuju.
-Do toho. Skončeme to. -To byste chtěl?
Ale já neměl v plánu vás zabít.
A tohle? To bude asi nějaká atrapa.
Ne. Ale ani jeden náboj, pane prezidente.
Vidím jeho revolver.
Ničemu nerozumím.
Pochopíte to raz dva, pane prezidente.
Vysvětlete mi, co to...
Dostal to! Sejmul jsem ho!
Okamžik, pane ministře.
Nikdo se nehne. Počkáme na rozkazy.
Haló, pane ministře.
Prezident Njala je mrtev.
Ne. Inspektor Farges.
Ne, přehmat žádný.
Spiknutí.
Zůstaňte na pozicích a čekejte rozkazy.
-Odposlouchávají nás? -Pochopitelně, pane ministře.
Nestřílejte!
Nikdo se bez rozkazu ani nepohne.
Čekám na vaše příkazy.
Je tu helikoptéra připravená odletět.
Beaumont v ní odletí.
Ano, jistě, ale jak postupovat?
Plukovníku, udělejte vše, co je nutné.
Už nevím, co je nutné, pane ministře.
Vyřídím věci v běhu. Moji demisi máte na stole před šestou večer.
-Co uděláme, pane ministře? -A co se dá udělat?
Lze ho zabít, nebo ho nechat odejít, ale to musíte rozhodnout vy.
Co se tu přihodilo?
Rosen je mrtvý, Njala je mrtvý.
A co se mnou, o tom se radí.
Vezmeme to na Paříž?
Ne. Být vámi, uhnu střelcům z mušky.
Pane ministře, je to otázka sekund.
Ta věc má aspekt kriminální, zároveň aspekt politický,
to prohlášení Beaumonta tisku je...
Ale krucifix, co mám dělat?
-Tak ho zastavte. -To je rozkaz?
Dávám rozkaz: zastavte ho.
Fargesi, střílejte.